Archeologický ústav AV ČR, Praha, v.v.i.
Letenská 4
118 01 Praha 1

Oznámení záměru stavební činnosti na území s archeologickými nálezy nebo jiné činnosti, kterou by mohlo být ohroženo provádění archeologických výzkumů 

Jméno, příjmení a adresa / název, firma, sídlo a IČ oznamovatele (stavebníka): 

	Telefon:
	
	E-mail:	
Identifikační údaje vlastníka nemovitosti dotčené záměrem (pouze pokud se liší od stavebníka):

	Telefon: 
	
	E-mail:	
Stavební nebo jiná činnost: 
	
Obec 
	Plzeňský kraj	
Katastrální území
	Parc.č.	
Ulice 
	Číslo popisné / orientační	
Stručný popis rozsahu záměru stavební nebo jiné činnosti, specifikace rozsahu zemních prací (možno uvést v samostatné příloze): 

	
Předpokládaný datum zahájení prací:	
Datum:                                                 Podpis oznamovatele (stavebníka):

	

Má-li se provádět stavební činnost na území s archeologickými nálezy, jsou stavebníci již od doby přípravy stavby povinni tento záměr oznámit Archeologickému ústavu a umožnit jemu nebo oprávněné organizaci provést na dotčeném území záchranný archeologický výzkum. Obdobně se postupuje, má-li se na takovém území provádět jiná činnost, kterou by mohlo být ohroženo provádění archeologických výzkumů (§ 22 odst. 2 zákona č. 20/1987 Sb., o státní památkové péči, ve znění pozdějších předpisů). 
Seznam organizací oprávněných k provádění archeologických výzkumů 

naleznete na stránkách Archeologického ústavu Akademie věd ČR:

http://www.arup.cas.cz/?cat=640

Povinnosti stavebníka v souvislosti s ochranou archeologického dědictví

Zákon č. 20/1987 Sb., o státní památkové péči, ze znění pozdějších předpisů (dále jen „památkový zákon“) v § 22 odst. 2 stanoví, že má-li se provádět stavební činnost na území s archeologickými nálezy, jsou stavebníci již od doby přípravy stavby povinni tento záměr oznámit Archeologickému ústavu a umožnit jemu nebo oprávněné organizaci provést na dotčeném území záchranný archeologický výzkum. Je-li stavebníkem právnická osoba nebo fyzická osoba, při jejímž podnikání vznikla nutnost záchranného archeologického výzkumu, hradí náklady záchranného archeologického výzkumu tento stavebník; jinak hradí náklady organizace provádějící archeologický výzkum. Obdobně se postupuje, má-li se na takovém území provádět jiná činnost, kterou by mohlo být ohroženo provádění archeologických výzkumů. 
Území s archeologickými nálezy lze definovat jako území, ve kterém se nalézají prvky archeologického dědictví vyjmenované v čl. 1 odst. 2 a 3 Úmluvy o ohraně archeologického dědictví Evropy (revidované), publikované pod č. 99/2000 Sb.m.s. S ohledem na znění uvedené úmluvy a data vedená ve Státním archeologickém seznamu je možné konstatovat, že většina zamýšlených stavebních činností se území s archeologickými nálezy dotýká. 
Povinnost oznámení stavebního záměru vzniká stavebníkovi již od doby přípravy stavby, za přípravu stavby se považuje např. jednání na stavebním úřadě, příprava projektové dokumentace apod. Oznámení je nezbytné provést s dostatečným předstihem, což je důležité nejen pro Archeologický ústav nebo oprávněnou organizaci, ale i pro stavebníka, neboť provádění výzkumu může zdržet stavební činnost. Oznamovací povinnost je stanovena zákonem vůči Archeologickému ústavu tj. vůči Archeologickému ústavu AV ČR, Praha, v.v.i., Letenská 4, 118 01 Praha 1. V rámci urychlení jednání je vhodné současně kontaktovat některou z oprávněných organizací činných na území Plzeňského kraje (viz přiložený seznam). 
Za nesplnění uvedené oznamovací povinnosti uloží krajský úřad pokutu dle § 35 odst. 2 písm. f) nebo § 39 odst. 2 písm. g) památkového zákona. 
V případě, že archeologický nález byl učiněn v souvislosti s přípravou nebo prováděním stavby, platí úprava uvedená ve stavebním zákonu (zákon č. 183/2006 Sb.), který v § 176 odst. 1 stanoví, že pokud dojde při postupu podle tohoto zákona nebo v souvislosti s tím k nepředvídaným nálezům kulturně cenných předmětů, detailů stavby nebo chráněných částí přírody anebo k archeologickým nálezům, je stavebník povinen neprodleně oznámit nález stavebnímu úřadu a orgánu státní památkové péče nebo orgánu ochrany přírody a zároveň učinit opatření nezbytná k tomu, aby nález nebyl poškozen nebo zničen, a práce v místě nálezu přerušit. Za nesplnění této povinnosti může stavební úřad uložit pokutu až do výše 1 000 000 Kč.
Na závěr lze poznamenat, že archeologické nálezy neučiněné v souvislosti s přípravou nebo prováděním stavby jsou upraveny v § 23 památkového zákona.
V případě jakýchkoliv nejasností se obraťte na orgán státní památkové péče ve Vašem regionu, tj. na příslušný obecní úřad obce s rozšířenou působností.

Postup při archeologickém nálezu nebo nepředvídaném nálezu kulturně cenných předmětů a detailů stavby učiněném v souvislosti s přípravou nebo prováděním stavby

  Dojde-li při postupu podle stavebního zákona nebo v souvislosti s tím k nepředvídaným nálezům kulturně cenných předmětů, detailů stavby nebo chráněných částí přírody anebo archeologickým nálezům, je stavebník povinen neprodleně oznámit nález stavebnímu úřadu a orgánu státní památkové péče nebo orgánu ochrany přírody a zároveň učinit opatření nezbytná k tomu, aby nález nebyl poškozen nebo zničen, a práce v místě nálezu přerušit. Stavební úřad v dohodě s příslušným dotčeným orgánem stanoví podmínky k zabezpečení zájmů státní památkové péče, popřípadě rozhodne o přerušení prací.
  Vymezení pojmu „archeologický nález“ není úplně jednoznačné. Definice obsažená v § 23 odst. 1 zákona č. 20/1987 Sb., o státní památkové péči, ve znění pozdějších předpisů (památkový zákon) je poměrně neurčitá, a proto přináší aplikační problémy. Definice v památkovém zákoně byla ještě doplněna vymezením archeologického dědictví uvedeném v čl. 1 Úmluvy o ochraně archeologického dědictví Evropy (publikované pod č. 99/2000 Sb.m.s.) Archeologickým nálezem může být tedy jakákoliv věc, pozůstatek či stopa, která je dokladem nebo pozůstatkem života člověka a jeho činnosti od počátku jeho vývoje do novověku a zároveň umožňuje vysledovat vývoj historie lidstva a jeho vztah k přirozenému prostředí. Na základě uvedené úmluvy lze dovodit, že definice uvedená v památkovém zákoně zahrnuje i období novověku (tj. po roce 1492) – opačný výklad by byl v rozporu s mezinárodní úmluvou, kterou je Česká republika vázána. Archeologický nález podle památkového zákona je věc, která se zpravidla dochovala pod zemí, z čehož vyplývá, že archeologickým nálezem může být i věc na povrchu nebo ukrytá pod vodní hladinou. 
  Dotčeným orgánem k zabezpečení nepředvídaných nálezů kulturně cenných předmětů, detailů stavby nebo archeologických nálezů, k nimž došlo při řízení nebo postupu podle stavebního zákona je krajský úřad s výjimkou případů, kdy se jedná o nálezy učiněné při přípravě nebo provádění obnovy kulturní památky nebo při přípravě nebo provádění prací v území památkových rezervací, zón nebo ochranných pásem V těchto případech je dotčeným orgánem obecní úřad obce s rozšířenou působností.  
  Pokud byl učiněn nález, je stavební úřad povinen zajistit ochranu veřejných zájmů, i když stavebník nesplnil ohlašovací povinnost uvedenou v § 176 stavebního zákona a stavební úřad se o nálezu dozvěděl např. od archeologa nebo dotčeného orgánu památkové péče.
  Na základě oznámení stavebníka nebo podnětu by měl stavební úřad vykonat kontrolní prohlídku stavby. Před touto prohlídkou je více než žádoucí provést s příslušným dotčeným orgánem dohodu na společném postupu. Na základě ověření situace na stavbě stavební úřad vyzve stavebníka ke splnění podmínek stanovených v dohodě s dotčeným orgánem památkové péče (např. přerušení prací v místě nálezu, zakrytí naleziště). Lhůta by měla být stanovena co nejkratší možná pro účinné zabezpečení veřejného zájmu a minimalizaci omezování stavebníka. Nebude-li výzvě vyhověno, vydá stavební úřad rozhodnutí, které je prvním úkonem v řízení.
  Nepostačují-li podmínky stanovené stavebním úřadem podle § 176 odst. 1 stavebního zákona a hrozí-li nebezpečí z prodlení, může orgán státní památkové péče do 5 pracovních dnů od oznámení nálezu stanovit opatření k ochraně nálezu a rozhodnout o přerušení prací, ale pouze v případě, že jsou splněny obě podmínky uvedené v úvodu tohoto odstavce. V případě, že stavebník nesplnil svoji ohlašovací povinnost, za den oznámení nálezu se zřejmě musí považovat den, kdy se o nálezu dozvěděl stavební úřad nebo orgán státní památkové péče. Oznámení nálezu stavební zákon blíže nespecifikuje jako by bylo např. „oznámení stavebníkem“ nebo „oznámení podle odst. 1“, a tak se jedná o oznámení jakékoliv. 
  Zbývá otázka postupu orgánu státní památkové péče podle § 176 odst. 2 stavebního zákona při vydávání rozhodnutí podle uvedeného ustanovení stavebního zákona. Do pěti pracovních dní od oznámení nálezu je velmi obtížné vydat běžným postupem podle části druhé správního řádu rozhodnutí. Správní orgán musí především oznámit zahájení řízení (§ 46 odst. 1 správního řádu), přičemž i kdyby bylo oznámení spojeno s možností vyjádřit se k nashromážděným podkladům rozhodnutí v souladu s § 46 odst. 3 a § 36 odst. 3 správního řádu, s ohledem na lhůtu potřebnou k doručování se jeví jako málo pravděpodobné, že orgán státní památkové péče stihne vydat rozhodnutí ve lhůtě určené stavebním zákonem. Pro praktické využití nepřipadá klasický postup podle části druhé správního řádu příliš v úvahu. Řešení pro orgán státní památkové péče spočívá v odůvodněných a spíše výjimečných případech v použití ustanovení § 143 správního řádu upravujícího řízení na místě nebo v použití předběžného opatření podle § 61 správního řádu. 
Závěrem lze upozornit, že výše uvedené postupy se týkají výhradně nálezů učiněných při postupu podle stavebního zákona. Archeologické nálezy jsou upraveny také v § 23 památkového zákona, ale toto ustanovení se neaplikuje v případě nálezů, k nimž dojde s přípravou nebo prováděním stavby (§ 23 odst. 6 památkového zákona).